Declararea funcțiilor

Pentru a putea fi folosiți, identificatorii trebuie declarați, fie că e vorba de numele unei variabile, constante, ori funcții. Acesta este motivul pentru care, în toate exemplele anterioare, funcțiile au fost scrise înaintea funcției main.

Pentru declararea unei funcții nu este nevoie decât de antetul acesteia, cuprinzând tipurile de date necesare (tipul funcției, precum și al parametrilor săi). Desigur, în acest caz, definirea funcției va fi scrisă în altă parte. Sintaxa generală a unei declarări este următoarea:   ([ ], [  ]...); Mai mult, în lista parametrilor nu este necesar și denumirea acestora, ci doar tipurile de date cărora aparțin. Deci, prototipul funcției următoare: int funcție(int a, int b); ar putea fi scris: int functie(int, int);  Este, totuși, o idee bună, pentru a îmbunătăți lizibilitatea, să denumim parametrii formali.

Un motiv foarte bun pentru a declara funcțiile înainte, definindu-le ulterior, este că putem observa foarte ușor structura unui program, modul și ordinea în care diferitele lui părți comunică. Există și situații în care acest lucru este, însă, obligatoriu. Presupunând că am avea de scris funcții pentru a implementa formulele de calcul pentru șirurile:

an=c,dacă n=1 an-1+bn-1,altfel bn=d,dacă n=1 an-1-bn-1, altfel constatăm că nevoia de a defini, înainte, funcțiile, este reală.