Instrucţiunea expresie

O instrucţiune expresie provoacă evaluarea expresiei componente, fără să producă ramificaţii în fluxul de execuţie al programului (eventualele apeluri de funcţii din cadrul  expresiei introduc o ramificare temporară, dar ele returnează controlul execuţiei în  punctul în care s-a întrerupt evaluarea expresiei). Cele mai des utilizate instrucţiuni expresie sunt instrucţiunile expresie de atribuire şi instrucţiunile expresie apel de funcţie.

Expresia de atribuire are forma generală:

variabila=expresie; Locul expresiei poate fi luat fie de o simplă constantă, fie de o construcţie complexă, care să cuprindă diferiţi operatori.

Iată câteva exemple: i+j; //instrucţiune expresie care nu va produce niciun efect i++; //instrucţiune expresie de incrementare cout<y ? x:y; // variabilei z i se atribuie valoarea x sau y, după cum rezultă din evaluare