Vectori


 * 1) 1. Se citesc de la tastatură n<=100, un număr natural și n numere întregi. Determinați poziția primului element din vector cu proprietatea că este medie aritmetică între succesorul și predecesorul său. (Pentru a determina primul element (de indice minim) cu o anumită proprietate, se parcurge vectorul de la stânga la dreapta până când găsim primul element cu  proprietatea cerută sau până când epuizăm elementele vectorului)


 * 1) 2. Se citesc de la tastatură k, un număr întreg, n<=1000, un număr natural și n numere întregi. Determinați poziția ultimului element din vector cu proprietatea că este egal cu k. (Pentru a determina ultimul element cu o anumită proprietate, se parcurge vectorul de la dreapta spre stânga (în ordinea descrescătoare a indicilor până când găsim primul element cu proprietatea cerută sau până când epuizăm  elementele vectorului)


 * 1) 3. Se citesc de la tastatură poz<=n<=1000, două numere naturale și n numere întregi. Eliminați din vector elementul aflat pe poziția poz. (pentru eliminarea elementului din poziţia poz, se observă că  primele poz-1 elemente rămân neschimbate, în timp ce elementele din poziţiile poz+1, poz+2,…….,n se deplasează cu o poziţie spre stânga pentru a “umple” golul rămas prin eliminarea elementului din poziţia poz. Evident, dimensiunea vectorului scade cu o unitate)


 * 1) 4. Se citesc de la tastatură k, un număr întreg, n<=1000, un număr natural și n numere întregi. Eliminați din vector toate elementele egale cu k. (Pentru a determina ultimul element cu o anumită proprietate, se parcurge vectorul de la dreapta spre stânga (în ordinea descrescătoare a indicilor până când găsim primul element cu proprietatea cerută sau până când epuizăm  elementele vectorului)


 * 1) 5. Se citesc de la tastatură un număr întreg x, k<=n<=1000, două numere naturale și n numere întregi. Inserați elementul x în vector pe poziția k. (elementele din poziţiile k, k+1,.......n trebuie să se deplaseze cu o poziţie spre dreapta pentru a face loc noii valori x introduse în poziţia k;dimensiunea vectorului creşte cu o unitate)


 * 1) 6. Se citesc de la tastatură n, un număr natural mai mic decât 100 și cele n elemente reale ale unui vector. Se cere să se insereze între oricare două elemente ale vectorului media lor aritmetică.
 * 2) Să se extragă dintr-un vector elementele care au ultima cifră egală cu k şi să se formeze cu ele un alt vector. Să se afişeze cei doi vectori, unul sub altul. Exemplu: dacă se dau n=3, k=7, v[]={17, 23, 47}, atunci vectorul u va fi {17, 47}.
 * 3) Se dau n, un număr natural și n numere întregi. Folosind un alt vector, să se aşeze numerele pare la început. Exemplu: Date de intrare: n=4 și numerele: 3, 4, 6, 5 Date de ieşire: 4 6 3 5.
 * 4) Să se formeze vectorul primelor n, unde n este un număr natural dat, elemente ale şirului lui Fibonacci: 0, 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13,21,.... (f[1]=0, f[2]=1, f[i]=f[i-1]+f[i-2]) și să se afișeze în fișierul fibonacci.out
 * 5) Fișierul date.in conține numere naturale mai mici decât 100. Se cere să se afișeze, în ordine crescătoare elementele aflate în fișier. Indicație: se va crea un tablou, inițializat cu zero, care “numără” elementele din fișier. Astfel, fiecare număr din fișier este considerat indice al tabloului și, de fiecare data când este extrase, valoarea din tablou este incrementată (v[x]=v[x]+1)